Biti nastavnik jedno je od najizazovnijih i najlepših zanimanja. Oni koji to jesu ovo razumeju i bez dodatnog objašnjenja. Ovoj tvrdnji, međutim, treba dodati i – jedno od najodgovornijih zanimanja. I zaista, obrazovati i vaspitavati mlade generacije nije jednostavan posao. Za to ne postoji „kalup”. Od vas zavisi da li ćete i u kolikoj meri biti dobar nastavnik. Ako zaista to želite da budete, prvo što treba da uradite jeste da izađete iz tog „kalupa”.
U postizanju ovog cilja nije dovoljno samo poznavanje izvrsnih predavačkih tehnika i veština, treba izazvati poštovanje i divljenje učenika, a to vas neće naučiti na fakultetu i na praksi.
Sticanje poštovanje učenika zbog sopstvenih predavačkih sposobnosti i načina organizovanja časa predstavljaće vam veliki užitak i izazov, ali i olakšanje u organizovanju nastave i u vođenju časa.
Uspostavljanje dobrog i bliskog odnosa sa učenicima veoma je važno za nivo funkcionalnosti vaših časova. Ukoliko ne znate kako da se povežete sa učenicima, oni, jednostavno, neće ni slušati ono o čemu im govorite, koliko god to moglo da im bude interesantno.
Sa druge strane, ako ostvarite dobar odnos, ako znate kako da im se približite, verovaće vam, a atmosfera na vašim časovima, pa samim tim i produktivnost njihova, biće sve bolja. A vi ćete biti uspešniji kao nastavnik. (više…)
Bravo, kolega/koleginice. Tekst je sjajan.![http://localhost/symbiotica/zelena-ucionica/old/wp-content/plugins/wp-monalisa/icons/wpml_good.gif](http://localhost/symbiotica/zelena-ucionica/old/wp-content/plugins/wp-monalisa/icons/wpml_good.gif)
Kad god okolnosti dozvole, sve primenjujem kako je navedeno u tekstu i iz iskustva tvrdim da si nepogrešivo opisao/la osobine nastavnika koji može imati dobre rezultate u svom radu.
Jedino za slatkiše para nemam, ali i to je dobra ideja, za neka malo bolja vremena.
Odličan tekst. Kao da ste mene pitali.Većinu primera sam primenila i nemam problema sa učenicima. Uvek se nadje neko kome je sve dosadno ali i za njega nadjem zanimaciju. A, slatkiši su hit, samo što se nema para za njih. Odlično, sjajno…
PUNO HVALA NA INTERESANTNIM PREDLOZIMA MADA MNOGE PRIMENJUJEM ALI UVEK SE DA JOS NESTO NAUCITI IZ ISKUSTVA DRUGIH![http://localhost/symbiotica/zelena-ucionica/old/wp-content/plugins/wp-monalisa/icons/wpml_yahoo.gif](http://localhost/symbiotica/zelena-ucionica/old/wp-content/plugins/wp-monalisa/icons/wpml_yahoo.gif)
Napisali ste 26 Božjih zapovesti za nastavnika.
„Malčice je drukčije u praksi“, što rekao Čorba. Po instiktu dobrog đaka koji je uvek voleo školu (a, stareći, obrazujući se, čitao knjige i gledao filmove ljudi koji su voleli i mlade, i školu, i ljude, i život), kad sam, posle 15 god. rada u novinarstvu, počela da radim posao za koji sam se školovala, primenjivala sam sve što je naveo poštovani Kuleto (ili neko u njegovo ime). Drugačija od većine, ubrzo sam postala veoma popularna kod učenika. U proteklih 6 godina rada bar 6 puta me pozivao direktor, čitajući sa papirića ono što sam rekla učenicima, „ne držeći se teme časa“, a što su mu dojavljivali (uticajni) roditelji, ili instrumentalizovana deca; to je, tobože čuvajući moju anonimnost, radio i na Nastavničkom, uz opšte zgražavanje kolega. Uzalud sam se branila kako moj predmet (srpski i književnost) ima za temu život sam, te kako je sve što sam rekla u funkciji teme; uzalud sam se branila uspesima đaka; stručni saradnici su bili na strani prvog čoveka škole: najviše su mi zamerali primere iz života i „priču o sebi“. „Trudim se da vas poslušam, ali ne mogu“, rekla sam jednom. To je verovatno zato što iskreno verujem da samo Ličnost ostavlja traga na mlade duše: moji đaci moraju imati koristi od toga što sam im nastavnica baš ja. I tako, frustirana što me prisiljavaju da radim protiv svojih najdubljih uverenja, polako prestajem da volim profesiju koja je bila moj izbor. Upisala sam doktorske…
,PROFESIJA UČITELJA JE KAO MUZIČKI INSTRUMENT,TREBA GA VOLETI DA BI NA NJEMU MOGAO SVIRATI LEPU MUZIKU.-pisala je Ana Martelj.